Middelalderen

a.k.a. Tiden før Renessansen
Musikken fra middelalderen vet vi lite om, hvertfall om den verdslige musikken, fordi det var lite av det som ble bevart. Musikken innenfor kirkene derimot, vet vi mest om, fordi de hadde ansatte som kunne ta vare på den.

Gregoriansk sang
De første menighetene sang bibelske salmer, og det var også tale-sanger på melodiske former. Disse tale-sangene begynte Gregor den store ( ca. 540-604) å arbeide med ved å systematisere den musikken som ble brukt. Dette ble gregoriansk sang. Denne type musikk er bygd på modale skalaer. Kjennetegnene til gregoriansk sang er:
 * Ingen bestemt taktart og rytmen blir bestemt av teksten.
 * Tonalitet, en av kirketoneartene
 * Musikken er a capella, altså kun vokal
 * Melodien beveger seg mye trinnvis eller i små sprang
 * Framføringen kan være antifonal eller responsorial
 * Musikken framføres unisont, altså alle synger samme stemme.

På denne tiden hadde de ikke noter. De brukte en type noteskrift som het neumer, som bare bestod av streker og prikker i tillegg til figurer som beskrev bevegelsen i melodien. Det kom ikke noe annen løsning før på 1000-tallet av Guido av Arezzo.

Den gregorianske sangen var sentrert i Italia, men på Notre-Dame-skolen i Patris oppstod det mer flerstemmig musikk som vi vet, fordi det ble bevart. To kjente komponister herfra var Leonin og Perotin på 1200-tallet. Leonin og Perotin brukte mye kvarter, kvinter og oktaver, mens tersen ble sett på som en dissonans. Navnet på denne stilen ble først tatt i bruk på 1300-talle, da det ble utviklet en ny stil. Stilen på 1200-tallet, med lite eller ikke noe flerstemmighet ble kalt ars antiqua (den gamle kunsten).
 * Ars Antiqua - den gamle kunsten **

Det var altså på 1300-tallet at denne nye stilen utviklet seg. Flere komponister lagde mer flerstemmig musikk, og i Notre-Dame-skolen ble Guillaume de Machaut (ca. 1300-1377) kjent for å ha komponert musikk til en hel messe. I messen brukte han de faste ordinarieleddene som var Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus og Agnus Dei. I alle senere epoker har komponister fulgt hans eksempel på messene. Machaut sin musikk er mer avansert enn den gamle kunsten. Det er mer raske bevegelser og dissonerende toner, men fortsatt ikke lov å bruke paralelle terser og sekster.
 * Ars Nova - den nye kunsten **

Verdslig musikk
Musikk utenfor kirken kalles verdslig musikk. Den oppstår gjerne i hverdagslivet, til fester og høytider, til sorg og til glede. I middelalderen skrev riddere fra Frankriket og Tyskland både tekster og musikk til verdslige sanger. Disse ble kalt trubadurer. Sangene var historier som fortalte om personer eller spesielle hendelser, og var gjerne ballader. De kunne handle om kjærlighet eller natur, eller bare var visesanger som underholdning. En Minsrel var en sjonglør som hadde fått en jobb ved et hoff. Han sang gjerne sangene til trubadurene istedet for dem.

Sangene til trubadurene er enstemmige og skrevet ned uten noteverdier. Likevel, i motsetning til gregoriansk sang, hadde sangen en fast rytme til teksten. Selv i middelalderen hadde de både blåseinstrumenter -som tverrfløyter, blokkfløyter eller panfløyter-, strenginstrumenter -som gitar, lutt, strykeinstrumenter og flere typer harper - og slagverksinstrumenter, gjerne trommer trukket med skinn.

Hildegard von Bingen (1098-1179) var en komponist fra denne tiden som komponerte både verdslig og kirkelig musikk. Musikken hennes var enstemmig, og hadde antakelig inspirasjon fra gregoriansk sang og i verdslig sang.

Viderunt Omnes
4stemt organum: - Quadruplum - Triplum - Duplum - Tenor melodi

= =