Rokokko

Rokokko startet i 1730, og var en overgangsperiode mellom barokken og wienerklassisismen. // Selvlagd i Paint, inspirert av ekko1 //

I rokokkoen var det to forskjellige uttrykksformer. __Disse__ kalles //ekspressiv stil// og //galant stil.// Den ekspressiv stilen var følelsesladet og uttrykksfull og den galante stilen var lett, luftig og elegant. Musikken forbindes mest med den galante stilen.

Carl Philip. Emanuel Bach (1714 - 1788) - Lytteeksempel: Trio i G-dur, H568: 1.Adagio
 * Ekspressiv stil**

Francois Couperin (1668-1733) regnes som en av skaperne av den galante stilen. Han skrev mange cembalosuiter. Suiter har to kjennetegn:
 * Galant stil**
 * Fantasifulle titler
 * Mange satser (opptil 20), men komponisten kunne selv velge hvor mange som skulle fremføres.

[|Lytteeksempel: Premier ordre: Allemande l'Auguste]

Opera seria (alvorlig opera) var mye brukt i rokokkoen. __Dette__ var en opera hvor alt kunne skje. Handlingen, om guder og helter fra antikken, ble mindre viktig på grunn av alle sceneeffektene. Opera seria var egentlig en gjenskapelse fra barokken, men i rokokkoen tok opera seriaen en ny vri. Komponisten Giovanni Pergolesi (1710-1736) skrev slike operaer, men som 23-åring skrev han en parodi på en opera seria. Denne het La serva Padrona (Tjenestepiken som husfrue) og ble utgitt i 1733. Denne "minioperaen" ble spilt i pausene til en opera seria, og ble kalt intermezzo (mellomspill).

Det var sånn //opera buffa (komisk opera)// oppstod - ved at intermezzoene utviklet seg til selvstendige operaer.

En ny klasse oppstod, som var borgerne. Musikk ble etter hvert solgt som en vare, og dermed vokste behovet for noter. Folk fikk nå råd til noter og råd til instrumenter. Før var komponister avhengig av at hoffet ville ha det, men nå kunne folket få kjøpt musikk på markedet.

Dette førte også til at konserter fikk flere publikum. Ikke bare adelen, som det tidligere hadde vært, men også «forbrukere av musikk». Borgerne ble selv utøvere og kunne prøve seg som «komponist» på det åpne markedet. Komponistene «todelte» gjerne publikumet på konserter. Det var kjenneren, som hadde peiling på musikk og/eller drev med det selv, og amatøren, som bare likte å høre på musikken.

Borgerklasse - Råd til noter - råd til instrumenter - Opplysningstiden - Aller første leksikonet ble utgitt

I barokken var stedene for musikken kirken, kammeret og det adelige teateret. Funksjonen her var for representasjon, religiøse sammenhenger og for dramatikken. I Rokokkoen, derimot, spredte stedene for musikken. Det var nå musikk i borgerlige __hjem__, offentlige konserter og offentlige teater. Funksjonen var nå "musikk for sin egen skyld".

Her er kjennetegnene på galant og ekspressiv stil: Den galante stilen var rik på ornamentikk. Både kunsten og musikken var "utsmykket og pyntet". I musikken var det tynt tonevev - lite eller enkelt komp, og klar tekstur. Musikken var også lekende og lett, og kunne også oppfattes som "overfladisk og kjedelig". Det var gjerne tekster på fransk, og noe på italiensk.

__Den ekspressive stilen__ var ofte på tysk tekst, og veldig affektladet. Det var mye bruk av kromatikk (bruk av halvtoner) og brå overganger/modulasjoner. Bytte av tekstur og veldige dynamiske kontraster var også brukt. Den ekspressive stilen var en mer personlig stil enn den galante.